Avo Keel: areng on toimunud, aga jama on selles, et ka teised arenevad
![Avo Keel EM-finaalturniiril enne Eesti - Saksamaa kohtumist.](https://images.delfi.ee/media-api-image-cropper/v1/f3cd0885-1a91-4bcf-977e-e7f4173bd2a5.jpg?noup&w=1200&h=711&ch=0.8438&cw=1&cx=0&cy=0.0396&r=16:9&rotate=0&flip=0)
Eesti võrkpallikoondise pikaaegne peatreener, viimasel EM-il Alar Rikbergi kõrval abitreeneri rollis olnud Avo Keel andis Eesti võrkpalliliidu Facebooki-lehele pikema intervjuu, võttes kokku selja taha jäänud Itaalia turniiri ja vastates mõningatele kriitilistele avaldustele võitluslikkuse ja sidemängijate aadressil.
Esmalt andis Keel Eesti jaoks ühe võiduga ja alagrupis viienda kohaga lõppenud turniirile hinde: „Kolm pluss. Tuleb arvestada reaalsust. Ega me siis ilmaasjata ole viimasel kahel EM-il 16 seast välja jäänud. Ju siis meie tase hetkel on selline, et igapäevaselt meil sinna asja pole.“
Küsimusele, milles näeb ta kõige suuremat arenguruumi ehk kus oleks Eesti koondisel veel juurde panna, vastas Keel: „Igalt poolt. Kõige rohkem jäi mind isiklikult vaevama blokk-kaitse koostöö. Olime selles üks nõrgemaid võistkondi.“
Paludes Keelel vastata avalikus ruumis kostnud nurinale võitluslikkuse puudumise kohta, filosofeeris 2010. aastal Eesti aasta treeneriks valitud võrkpalliloots: „Itaallased seisavad, ootavad rahulikult oma servi ning on peale punkti - ükskõik kummale poole - täpselt sama rõõmsad kui meie, mitte sugugi rohkem ega vähem. Ilu on vaataja silmis. Poisid on intervjuudes öelnud, et ei jäta midagi enda sisse ja kui jäetakse, siis on vastane lihtsalt niivõrd palju üle, et tugevaks mänguks ei lähegi. Seepärast jääb mõnes mängus jõuvarusid üle. Võrsete vastaste puhul midagi sellist ei ole. Võib-olla peaks peale iga pallivahetust kukerpalle tegema, et rahul oldaks.“
Keel tunnistas lennujaamas intervjuud andes, et ihkas edasipääsu nagu ilmselt paljud teisedki. „Oleks tahtnud ikka edasi mängida, see on selge. Mehed tegid tööd, treenerid tegid... Lihtsalt tulemus ja tase on praegu selline. Ei hüppa üle ega ümber praegu. Sport on hästi mõõdetav asi.“
Kriitika sidemängijate aadressil võttis Keel ise muude teemade vahel jutuks. „Oleme läbi nädala lugenud mingisuguseid bestsellereid sidemängijatest. Ma toon lihtsalt ühe näite,“ rääkis Keel.
„Renet [Vanker] on sündinud 1998 ehk on 24-aastane. Kuskilt on läbi jooksnud, et Kerdist (Kert Toobalist - toim) tuntakse puudust. Võib-olla on ka minust räägitud. Aga võtame värskemad mälestused: kus oli Kert aastal 2003? Kas keegi julgeb öelda, et Renet on praegu kehvem kui Kert 2003. aastal? Olen nõus vaidlema. Rohkem ei tahaks seda kommenteerida. Tõmmake natuke Reneti kohalt nende ütlustega tuure maha!“
„Eks me valijatena ju ka väärime oma valitsust. Meie elu hakkas ülespoole minema 2007-2008 ja nii edasi. Areng on kindlasti toimunud, aga jama on selles, et ka teised arenevad. Meie tase on Euroopas kuskil 12.-20. koha kandis,“ lisas Keel Eesti võrkpalli arengust rääkides.
Vaata pikemat intervjuud videost!